Tidigare i Warehouse 13...
- Jag har rätt. Det är MacPherson. - Ja, jag är rädd att du har det.
Han har ett svärd som gör honom osynlig. Nu måste du stoppa honom.
- Du skadar alltid den du älskar. - Artie?
Nej, nej, nej, nej!
Sluta. Stanna upp och tänk igenom det här.
- Jag tänker fortfarande ta artefakten. - Jag låter dig inte göra det, Pete.
Vänd dig om.
14 TIMMAR TIDIGARE
Nej, MacPherson lever och är lös nånstans i världen.
- Stoppa MacPherson är inte ditt jobb! - Att skydda världen är mitt jobb!
Och just nu hotas den genom en sinnessjuk före detta agent-
-som konkurrerar om artefakter. - Mrs Frederick ska ta hand om det.
- Jag kan göra det. - Han drev ett svärd genom ditt bröst.
- Jag är okej. - Du kunde ha dött.
Snälla, låt mrs Frederick ta hand om det, okej?
Det här är ditt jobb, Artie.
Och du gör det inte. Du har Pete, Myka och Claudia-
-som inventerar dag efter dag.
- Under tiden hopar sig allt. - Ja, det gör de.
Jag är rätt svår att döda.
- Pete? - Vill du ha lite av det där?
Pete?
Den var fin. Den såg du inte komma.
- Leker du med dig själv igen? - Ett spel. En snabbis. Vi har tid.
- Och inget av det här ska nånstans. - De här sakerna är farliga, okej?
Det här är Lewis Carrolls spegel. Alice i underlandet. "Av med huvudena."
Det är tjejromantik, eller hur? Kom igen. Inte allt här är farligt.
- Du har den där gulliga lilla illern. - Han kissade i mina skor.
- Det var...jag. - Det var lustigt.
- Är du fortfarande arg på Artie? - Nej.
Nej, det är jag inte. Jag är inte arg på Artie. Jag är arg på dig.
Nej, du är inte arg på mig. För när du är arg på mig-
-blir halsen längre och du ser ut som en giraff.
Och när du är arg på Artie, lutar halsen åt höger.
Precis så där.
Jag vet att D.C.-grejen stör dig. Men alla har ett förflutet.
Men han ljög. Arties förflutna är förrädiskt, farligt och-
-en galen man vill döda oss och ha Magasinet för sig själv.
Hade varit bra om vi vetat det. Artie borde ha berättat om MacPherson.
Jag fattar. Fadersproblem.
- Kan inte hantera den gamle... - Herregud! Spegeln!
Se upp för den stora glittrande saken!
Sjukt.
Det låter som...
Studio 54 discokula.
Gud, vad jag hatar disco.
- Myka, är du okej? - Hallå! Vad händer?
Myka, är du okej?
- Vad pågår? Va? - Fråga honom.
Du kan, du kan inte.
Säsong 1 Episod 9 - Duped -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
- Va? - Arties förflutna, MacPherson...
- Det kan vara förvirrande. Jag vet. - Det känns ganska tydligt faktiskt.
Saker och ting är som de är. Kämpa inte emot det. Följ bara med.
När jag inte gör det, hamnar jag alltid tillbaka på samma ställe.
Inte nåt bra ställe.
- Tack för teet. - Det var så lite.
Hallå. Jag gör det. Jag gör det.
De är utmärkta. Jag vet inte vad...
Så i dag...var är? - Pete, kom hit!
Har du gjort nåt med ditt hår? Kan du hjälpa mig med väskan?
- Ta din medicin. - Pete, sitt.
- Du sparade åtminstone? - Jag sparade.
- Vad gör du här? - Fokuserar.
Vi ska... Okej, det gör detsamma.
Försök att lyssna. Gary och Jillian Whitman-
-har mer alias än går att nämna. De är småtjuvar-
-som oförklarligt har nåt toppen. - Det luktar artefakt.
- Kom igen. - Claudia!
Låt Artie fortsätta så vi inte behöver vara här längre än nödvändigt.
- Tack så mycket, Myka. Uppskattat. - Det var så lite.
- Vad är det för artefakt? - Det är obekräftat.
Finns det en, har den gett dem en otrolig tur.
De reste direkt från Miami till Troja och Atlantic City utan att nån-
-spelkommission har reagerat. De går in i ett spelrum som storspelare.
Vill ni ha? De är riktigt goda.
De vinner bara tillräckligt med pengar för att inte upptäckas, eller hur?
Sedan åker de vidare och åker inte dit.
Så de tar tillbaka lite från huset. Åh min Gud, vad är det, än sen då?
I orättfärdiga händer med möjlighet att utnyttja ödet.
- "Orättfärdiga" betyder "dåligt". - Så var är de nu?
För tre timmar sedan checkade de in i rum 1510 på Maximus hotell i Las Vegas.
Jag har förberett en sammanfattning på möjliga artefakter som är ute-
-och kan vara ansvariga. Också flyg- biljetter och reservationer för Maximus.
- Vegas, baby. - Var är pengarna?
- Vi måste spela högt. - Det finns 10 000 i Petes kuvert.
Sjysta grejer!
- Tror jag inte. Är du säker på... - Stick. Packa.
Pojkar.
- Hej, gör mig en tjänst. - Ja, min herre. Jag ger dig kvittona.
Ja, det också, men en sak till.
- Är hon arg på mig? - Nej. Ja. Kanske. Lite.
En resa till Vegas kanske gör att det lossnar. Det ska bli kul.
- Nej, nej. Ha inte kul. - Eller förlora inte.
- Vad ska jag göra? - Vad menar du?
Leena berättade att mrs "F" höll dig borta från MacPherson-spåret, så-
-jag kan leta efter honom. - Jag säger det bara en gång. Backa.
Han kommer att döda dig. Uppfattat?
Ja, sir.
Hej. Hur är det?
- Slipsen är sned. - Du knockade allt snett.
Hur är mina tänder? Parfym?
Det är första gången.
Jag har gått över möjligheterna.
Och jag har luktat på tio tusen.
Arties lista föreslår inte ett fler- delsobjekt, så vi letar efter "en" sak.
Så det bör vara i deras ägo. Det är Carsons regel om linjär överföring.
Det måste ha den på sig. Tvingande resultat kräver vidrörande.
- Nån har varit uppmärksam. - Några av oss längre än andra.
Låt oss anta att det är en enda artefakt som delas av två misstänkta.
- Vi tar en var och jämför sen. - Jag tar turdamen och du hennes dejt.
- Jag fick de här. - Vad är det?
Jag gjorde rent med alkohol... och lite spott.
Skojar.
Testar. Ledsen.
- Du har Teslan, va? - Ja.
- Jag byter den mot Farnsworth. - Men du har pistolen.
- Det är den tråkiga. - Du förlorade lottningen.
Nu går vi och hittar artefakten och ser om vi kan ändra nåns tur.
Den där grejen är så läskig. Saken bakom dig. Ja, den.
Fångade önskningar som ljusbryter ljud och sex...
Sinnesförändrande droger i en discokula.
- En discokula. Hur? - Jag vet inte.
Speglar ska bara återspegla ljus-
-men den här saken projicerar längtan och begär.
Vet du vad den här gör? Den förmedlar en obeveklig panikartad-
-omänsklighet mot allt anständigt.
Du frågade. Oroa dig inte. Här inne är det bara ett runt, blankt föremål.
- Men där ute. - Är det 80-talet.
70-talet. Förresten, jag är ledsen att jag var hård mot dig hos Leenas.
Det är bara för att jag är skyldig dig, att du hjälpte mig att rädda Joshua.
Killen skadade dig ju? Det gör mig förbannad. Om vi hittar MacPherson...
- Hjälp mig lyfta den här på tre. - Kan mrs Frederic hitta honom?
Jag vet inte. På tre. Ett, två, tre.
Killen arbetade ändå här, eller hur? Gjorde stället honom tokig?
- Lockades han till den mörka sidan? - Han är den. Saker lockas till honom.
Speciellt människor, så nämn inte hans namn igen till nån, lova mig.
Ja!
- Är det Myka? - Vad det än är...
-...är det inte bra. - Artie!
Röd fem.
- Du pressar vår tur. Ta en paus. - Jag är okej.
Vi har tillräckligt, okej? Alla har gett vinst.
- College för fem barn är inte billigt. - Vi ska ha tre.
- Om du inte finns till bröllopsresan. - Jag finns kvar.
De ska bli de bästa åren i våra liv. Bara fem spinn till.
- Tre. - Vi har hittat dem.
- Ser du något? - Förutom två förälskade skurkar?
- Nej, de kan ha den nån annanstans. - Jag går och kollar deras rum.
Ring om du ser dem tugga på en kaninfot eller rättar till en magisk gördel.
Röd 23.
- Försiktigt! - Sluta skrik! Jag kör över dina tår.
Få det rakt. Inte så! Kan du stänga dörren efter dig?
Kan du dra alla Dodgesonfilerna? Och allt som listas-
-som Alice Liddell, Lewis Carroll. - Jag är inte din tjej-Fredag.
- Vad uppehöll dig? - Tre pajer och en trasig ugnstermostat-
-som du lovat att åtgärda. Vad är det här?
Det här är varför jag ringde dig.
- Artie, vad hände? - Optisk avvikelse, tror jag.
Som en bländning efter en fotoblixt. Jag gissar explosionen från discokulan.
Den pajade spegelns förmåga att återspegla.
Den tog förmodligen en del av Mykas psyke-
-och smälte samman där inne. Som skuggorna på väggen efter Hiroshima.
- Det är en ganska livlig skugga. - Ja, men är det?
- Levande. - Hjälp mig!
- Vill du att jag ska? - Visst.
- Vad handlar det där om? - Jag drar tillbaka henne om hon dras in.
- Ingenting. - Är det bara skuggspel?
Glaset är som en barriär. Jag kan inte säga om det är levande.
Vi frågar henne. Det kanske har nåt att berätta.
- Varför kan vi inte prata med henne? - Vi pratar inte med återspeglande väsen.
- Eftersom två ord. "Blodiga Mary". - Det är bara en myt, eller hur?
- Det var det inte, naturligtvis. - Skuggor har makt, låter du den tala-
-vet vi inte vad som kan hända. - Pete spelade pingpong med den.
Skulle inte du dra filer eller nåt?
Tack. Och dra allt från Studio 54.
- Fattar. Hörde dig. - Får jag komma med ett förslag?
Visst.
Jag har inte förlorat ett öre, mamma. Myka är nere med Whitmans.
- Jag ska söka igenom deras rum. - Hur är din radar?
- Om jag har en vibb eller nåt? - Ja. Fundera på det.
- Nåt utöver det vanliga? - Med Myka?
- Med vad som helst? - Nu när du nämner det, är det nåt.
- Vad? - Buffén är för dyr.
- Ja, förutom det? - Inga vibbar. Inga problem. Allt är bra.
- Är du säker? - Artie... Är det nåt jag bör veta?
Allt är bra. Bara en statuskoll. Slösa inte tid, håll kontakten, adjö.
Han och Myka är okej.
Myka. Jag har ingenting.
Inget händer här nere heller.
De vinner fortfarande och jag vet förbanne mig inte hur.
Jag tycker bara att det är...
- Men om du sätter ihop dem... - Jag tror inte att det funkar.
- Vad är det där? - Bara nåt jag har svängt ihop.
- Vad menar du? Just nu? - Ja, det stämmer.
- Vad gör du? - Öppnar en linje för kommunikation.
CIA använder lasermikrofoner för att avlyssna på andra sidan fönstret.
Jag vill höra vad hon har att säga. Skuggor har makt, jag fattar.
Tänk om det inte är en skugga. Ansikts- uttrycket är från nån som är fångad.
Jag känner igen det uttrycket, och det gör du också.
Blir det konstigt, dra ur kontakten. Vad har du att förlora?
Jag måste göra det här.
Vänta, vänta, vänta, vänta! Låt mig tänka!
Myka. Myka, var är du..?
- Har du sett nån artefakt? - Inte ens en glimt.
- Vad är det med hans hand? - Vill du vila, stannar jag.
- Inte om de delar upp sig. - Om de gör det, ringer jag.
Nej, vi håller ihop. De har den med sig om de har nåt.
Jag vill veta vad det är.
Jag har blivit bränd förut. De ser verkliga ut och säger vad som helst.
- Säg något. - När jag kommer härifrån, Artie-
-kramar jag henne och slår dig. - Det kommer inte att hända.
- Varför? Artie, det är jag. - Nej, du är bara en återspegling.
- Den verkliga Myka är i Las Vegas. - Va? Nej, det är jag inte! Artie!
Det här är precis vad jag menar. Du fattar det inte. Stäng av den.
Om jag är i Vegas med Pete, hur kan jag vara här? Stäng inte av!
- Artie! - Den där kommer aldrig ut.
Lewis Carrolls Alice. Du är så rar, så oskyldig, så inte sant.
Hon var lika galen som hattmakaren. Charles Dodgson, alias Lewis Carroll-
-skrev inte böcker. Han skildrade den här kvinnans försämrade-
-sociopatiska vansinne i alla sina böcker. Han skrev inte dessa böcker.
De här är Magasinspåhitt för att dölja sanningen om spegeln.
Här är en rapport från fältagenter. Spegeln korsade Alice Liddells väg.
- Strax innan morden. - Det är skrämmande.
- Och inget varifrån spegeln kom ifrån. - Varifrån kommer nån av sakerna?
Agenterna fångade henne inne i spegeln.
På nåt sätt har hennes väsen... De visste inte heller hur det gick till.
Skulle det inte ha varit trevligt om dessa fältagenter-
- hade räkna ut det innan hon dödade en av dem? Många lösa ändar här.
Det är anledningen, Claudia, varför inventeringen är så viktig!
Så vad säger vi? Vad säger vi? Säger vi att Mykas bild-
-smälte ihop med tokiga Alice? - Ja, det är precis vad jag säger.
Det ser ut som Myka, men är inte det. Den lurar oss att försöka komma ut-
-och det kommer inte att hända.
Vi är färdiga.
- Vi lovade att stanna på 5 miljoner. - Jag är en lögnaktig, dömd tjuv, Gary.
- Jag bryter löftet. - Nej, vi är så nära.
- Vi är bara några tusen ifrån. - Du måste till en läkare.
Vi har ingen försäkring. Vi skulle få betala kontant.
Jag går inte om vi inte kompenserar med en timmes vadslagning.
- Lyssna på dig själv. - Du lyssnar. Min hand kan ruttna bort.
Jag går inte till nån läkare.
Vi bör ta den nu. Vad de nu än har.
- Tvinga dem att lämna över den. - En till satsningsrunda-
-och sen löser jag ut vinsten. - Okej. Du är chefen.
Jag försökte bara avleda henne. Kusten är klar.
- Jag vill ha honom. - Ursäkta?
Du följer flickan. Jag stannar och ringer om han kommer ut.
Jag kan hantera honom, om det blir problem.
Okej. Okej. Jag...
- Jag ringer om jag ser nåt. - Gör det.
- Du är inte så säker som du låtsas. - Jag låtsas inte.
När du håller en spegel mot en annan och den återspeglar i oändlighet.
Vad händer om spegeln återspeglar i nåt liknande en studion 54 discokula?
Är det möjligt att få nån slags artefaktsamspel?
- Något helt oväntat? - Jag vet inte.
Tänk om discokulan går igång och nån står framför Alice spegel?
- Jag tror vi vet vad som händer. - Vet vi verkligen det?
- Kan återspegling byta plats? - Kan folk?
Hon lutar åt höger.
- Ursäkta? - Jag märkte det för ett tag sen.
När Myka är arg på mig, gör hon så.
Hon är arg på dig nu.
- Så lutar hon... - Åt höger?
Röd 23!
- Ursäkta mig. Du tappade den här. - Behåll den. Du kanske får tur.
Det är vad jag hoppas.
Röd 21!
Det var som sjutton.
Okej.
- Du är verkligen arg på mig. - Jag tycker synd om dig, faktiskt.
På grund av allt som finns rakt framför dig, som du vägrar att se.
Som vad?
Som mig.
Jag måste ställa en fråga som bara den verkliga Myka vet svaret på.
- Du slösar tid, för Pete är i fara. - Du är också i fara-
-om du är den du säger att du är.
Okej, bra.
Det här är vad både du och jag vet, men vi talar aldrig om det. Okej?
Att jag inte litar på dig.
Att jag vill att du säger sanningen...
Att du inte flyttar mig som en schackpjäs på ett bräde, som bara du kan se.
Att jag är värdefull. Att jag betyder nåt.
Och att jag förtjänar att veta allt-
-om den värld du skickar mig till varje dag, så jag har en chans.
Du vet, trots allt...
...gillar jag dig.
Jag tycker att du är jättebra.
Och jag vill att du tycker likadant om mig.
Jag gjorde bort mig.
Älskling, min nyckel fungerar inte.
Hej... Var är han?
Han är inte här. Vilket rum letar du efter?
Mitt rum. Vem är du? Du är söt.
Och du fejkar det. Lura aldrig en bondfångare.
Du hade din chans att gå.
Du får inte en till.
- Hej! - Är Pete med dig?
- Jag är upptagen. Kan jag ringa sen? - Ja, nej, visst. Är allt okej?
- Ja, så fort jag kommer tillbaka. - Jag har dåliga nyheter.
Leena säger att din iller har rymt. Hon vet inte vad den heter.
- Gav du den nåt namn? - Nej, det gjorde jag aldrig.
Sätt ut mat, så kommer den. Jag måste gå.
Var var vi nu?
Myka döpte illern, men berättar inte namnet för Pete.
- Hon döpte den till Pete. - Den är söt, men så irriterande.
Tycker du det är roligt? Om hon tror att vi vet, dödar hon honom.
Jillian, hej. Jag heter Pete.
Du är i trubbel. Jag ska hjälpa dig.
Spelmarken som ger dig tur...
- Släpp eller jag skriker. - Den skadar dig. Det är ett kontaktsår.
Önskeobjekt gör det. Den är beroende- framkallande och det är illa, eller?
Behåll pengarna, ge mig spelmarken.
- Nej. - Gary är också sjuk, inte sant?
Ni måste sluta nu, Jillian.
Lita på mig. Tvinga mig inte att använda den här.
- "Jubilee grand", eller hur? Eldsvådan? - Vad ska du göra med den?
Jag lägger den på en hylla och ignorerar den för evigt.
- Jag vet. Titta nu. - Titta på vad?
Spelmarken gör att du ser in i framtiden.
Ja, jag kan se lockelsen.
Du måste berätta för honom vad som händer, Artie.
- Han kan ha räknat ut det redan. - Det är Pete vi pratar om här.
Jag får inte tag i honom. Hans mobil går till röstbrevlådan.
- Alice har uppenbarligen Farnsworth. - Han är på ett stort hotell.
En kväll var det en man i baren som skröt om hur han överlevt infernot.
- Spelmarken hade räddat hans liv. - Och du stal den?
- Det är vad vi gör. - Jillian, ta pengarna och spring.
Hitta en strand. Se aldrig tillbaka. Jag går och hämtar din man.
- Griper du oss inte? Du låter oss gå? - Det som händer i Vegas? Gå härifrån.
- Det verkar som om du talade sanning. - Skada inte Jillian.
Åh, Gary. Vet du vad? Att göra illa är halva nöjet.
Vill du veta vad som är roligare? Den andra halvan.
- Vem är du? - Du har haft dina önskningar, Gary.
Nu är det min tur.
Och nu kommer jag att veta när de är efter mig.
Och om jag kan se dem, kan jag döda dem.
Jag slår vad om att du inte såg det komma.
Är du okej?
Jag är okej.
Jag var tvungen att använda Tesla.
Han är död.
Du dödade honom.
- Pete, vad händer? - Ändrade planer.
Tror du jag är en idiot? Svara inte.
Sluta. Lägg ner pistolen och låt oss tänka igenom det här.
- Jag tänker fortfarande ta artefakten. - Jag låter dig inte göra det, Pete.
Du dör om du försöker stoppa mig, Alice!
Oh, smart kille.
- Vad gav dig en hint? - Den verkliga Myka...
...skulle aldrig kyssa mig. Aldrig!
Inte ens om hennes liv hängde på det.
- Vilket är... - Synd... Du är bra på att kyssas.
- Har inte Artie räknat ut det än? - Inte än. Men när han gör det-
-släpper han den verkliga Myka fri, och du kommer...poff...försvinna.
- Det fungerar inte så, Pete. - Vilket betyder?
Inget kommer ut ur spegeln om inte nåt går tillbaka in.
- Verkligen? - Och jag är klar med den.
Jag håller inte med.
- Missfoster. - Jag borde ha förstört spegeln.
- Vänd dig om. - Du är den som befriade mig.
Jag ordnar upp det just nu. Vänd dig om.
Oh, min...
Jag går aldrig tillbaka till spegeln.
Hör du mig?
Aldrig.
Och den här...
...är mitt ess.
Det var det. Räkna...ut...mig.
Underligare och underligare.
Pete!
Artie, nu!
- Pete, hjälp mig. - Artie, var är Myka?
- Tack. - Det var så lite.
- Okej, här, vi tar den här. - Vad händer nu?
- Vi flyttar Alice till mörka valvet. - Vad är mörka valvet?
Det är bättre än "Oy Gevalt".
Ni har aldrig sett det mörka valvet. Jag gissar att-
-ni aldrig vill se det mörka valvet efter att vi flyttat den dit.
Nej, vet ni vad? Vi gör det här i morgon, okej?
Det är bäst att säkra den. Vi flyttar på kofferten, då menar jag "du" flyttar.
Föga känt, men Steven Rubell, som var en av grundarna av Studio 54-
-han funderade på att kalla klubben Underlandet.
Herregud!
Andra sidan. - Hej, damen! Vi går.
- Hallå, mina tio tusen? - På tal om det. Artie, du vet-
-sista-minuten helikopterskjuts till mitten av ingenstans är inte billigt.
Jag känner en kille som hade kostat hälften om du hade ringt mig!
- Jag var tvungen att slå Alice. - Vad händer? Funkade det?
Titta vem som är här.
Kom igen.
Alice... Myka, hon sa att jag var bra på att kyssas.